Фридрих Шилер
Към Слънцето

Превод от немски: Венцеслав Константинов, —

chitanka.info

Слава на тебе, че пак засияваш, сине небесен!

Слава на дивния лъч

В твойта усмивка, той всичко приветства, всичко обайва!

Тъжно, в боязън и мрак

Тънеше скрито творението: ах, красотата бе мъртва

Дълго пред жадния взор.

Ала от нежното розово лоно на облака рано

С обич ти вдигна глава

И ни разбуди в зарята на утрото; тя приветливо

Своя пожар разгоря

Над върховете и възвести ни твойта поява.

Бързо започна нощта

Да се оттегля в безбрежността на планините.

После изплува и ти,

Прелестно Слънце, стопиха се сивите страшни грамади!

И като влюбени, ах,

Дълго разделяни, гледа Небето с копнеж към Земята,

Нежно пък смее се тя;

Облаци на хоризонта сините хълми целуват;

Въздухът чист е и лек;

Всички ливади се къпят в блясъка мил на лика ти,

С радостни трели ехти

Хорът на птиците от позлатения злак на горите,

Песни летят на възбог;

Всяко създание опиянено ликува в блаженство:

Весел е целият свят!

Всичко това дължим, о, Слънце, на твоята обич.

Отче небесен, прости,

О, прости ми, че падам ничком и вместо тебе

Боготворя твоя син!

Ала ето че тръгва той с оня пурпурен облак,

Литва над всички царства,

Над необятните водни простори, пламти над Всемира:

Долу превръщат се в прах

Кралските тронове, сякаш в плесен искрят градовете;

Ах! И самата Земя

Става гроб. Ала Слънцето от висините се смее

Ведро към времето-смърт

И постига великата цел: сферите стопля.

О, прекрасният лик,

Пример за доблест, с дружески поглед нека огрява

Дълго нашия дом,

Докато в грохота на Вечността потънат звездите

И ти самото заспиш!

1781

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.